Микеланджело Буонароти
Ако до огъня горях на клада…

Превод от италиански: Драгомир Петров, 1970

chitanka.info

Ако до огъня горях на клада…[0]

Ако до огъня горях на клада,

то чудно ли е: щом навън угасна,

той вътре ме яде със скръб безгласна

и пенели ме бавно, без пощада!

Видях, пламтейки, светлина да пада

над извора на мойта скръб ужасна,

че обликът й беше радост ясна,

а гърчът смъртен — празник и отрада.

Щом блясъка на оня огън силен,

горял и хранил ме, се сля с небето,

главня остана, тлееща и жалка.

И ако Любовта с друг дар обилен —

горящи върше, не дари сърцето,

ще стана пепел без искрица малка.

[0] В този сонет поетът изразява чувства, породени от смъртта на Витория Колона. — Б.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.